U prethodnim epizodama...
- Ovo su naša imena. Gde je Jakob? - Ne znam.
Zašto je moje ime upisano ovde?
- Nije mi rekao. - Šta želi od mene?
- Morao sam Džejka i tebe da odvedem što dalje od hrama. - Šta? Zašto?
Jer neko dolazi ovde.
Neko loš.
- Ima još vremena. - Ne i za mene.
- Gde je Džarah? - Ja sam dobro, hvala na pitanju.
- Gde je on?! - S obzirom da je upravo ubio Dogena,
ne verujem da će nam se pridružiti. - Ko je Dogen?
- Čovek koji je zadužen za hram. - Sajid je ubio i prevodioca.
- Da li si siguran? - Stajao je iznad njihovih tela
sa krvavim bodežom, tako da sam siguran.
Rekla si da smo sigurni u hramu.
- To mi je rečeno. - Šta je sa plažom?
- Kojom plažom? - Gde smo sahranili Loka, gde su oni živeli.
Bar nam je more iza leđa, a i poznata je teritorija. Da li neko ima bolju ideju?
- Nema. Idemo na plažu. - Ovuda. - Idemo.
I na ovom ostrvu se sve promenilo, sve je konačno bilo jasno.
Elba...
Tu je Napoleon imao svoj najveći zadatak.
Jer izgnanstvo nije bilo najgore u njegovoj sudbini.
Ono što je stvarno bilo poražavajuće za njega je gubitak moći.
Naravno, dozvolili su mu da zadrži titulu cara,
ali bez moći, to je bilo beznačajno. Mogao je jednostavno i da umre.
Dobro, zapamtite, sutra peta i šesta lekcija. Hvala.
- Direktore Rejnolds. Dobro jutro. - Pođi za mnom.
Lajnuse, došlo je do male izmene u rasporedu.
Moraćeš da nadgledaš učenike na kaznenoj nastavi.
- Danas posle škole. - Šta? - Zapravo, cele nedelje.
Manje plate, kriza sa budžetom, nesrazmeran rad sa platom.
Da ne dužim, neki od nas
moraju da imaju dvostruke dužnosti. - Ali imamo danas dopunsku iz istorije.
- Trebam toj deci. - Ima 5 učenika na tim časovima, Lajnuse.
- Preživeće. - Zar ne bi trebali da forsiramo one koji imaju ambicije?
Poštedi me toga. To nije zbog njih, nego zbog tebe.
Daje ti osećaj da si im potreban.
Nažalost, za sada, potreban si na drugom mestu.
Hvala na razumevanju Lajnuse.
Dr Lajnus, zapravo.
Gospode, uništeno je!
Gde je problem Lesli?
Formaldehid. Formaldehid je problem.
Da li znaš šta ga skida? Ništa!
Kada bih imao laboratorijske kecelje,
ne bih morao da plaćam zbog naših nesposobnih učenika
još jednim putovanjem na Maršalska ostrva.
- Budžet je skresan. - Koliko je teško Rejnoldsu
da pokaže malo ljubavi prema nauci?
Razumeš me? Radim sa opremom iz 50-ih godina. Zašto je to tako?
Direktor Rejnolds je upravnik.
Nije nastavnik. Zaboravio je šta je to školski sistem.
Da, nemamo letnji raspust u zamenu za glupu penziju.
Biće mi čast da ga podsetim.
Ne, treba se brinuti o deci. To je važno.
Dobro, ti nastavi da sanjaš.
Znam da si odustao, ali ja odbijam.
Možda bi ti trebao da budeš direktor.
Kaže zamenik.
- Kako to misliš da ja budem direktor? - Vidi se da ti je stalo do ovog mesta.
Ako direktoru nije stalo, možda je vreme za promene.
Cenim tvoje mišljenje, ali ko će mene da sluša?
Ja ću.
A da mi kažeš šta je ona stvar bila?
- Ta stvar je ubila njene prijatelje kod statue. - I Jakoba, zar ne?
I Jakoba je ubila?
- Da, naravno, i Jakoba. - Naravno?
Ti si Majls, zar ne? Majls Strom? Ti pričaš sa mrtvima.
Ne baš...
Mogu ti reći kako je neko umro, da čujem njihove misli pre nego što su umrli,
ali moram biti blizu njihovih tela. - Ovo je ostalo od Jakobovog tela.
Pa, reci mi Majls, kako je umro?
- Lajnus ga je ubio. - Šta? To nije tačno.
Da li si siguran?
Pa, stajao je iznad Jakobovog tela sa krvavim bodežom, tako da sam siguran.
Hvala ti.
Jakob mi je, pored oca, bio najbliži na ovom svetu.
- I Z G U B Lj E N I - SO6EO7- - Dr Lajnus -
Prevod: aca_coa www. prijevodi-online. org
Potražiću neke alatke i raditi na skloništu.
Ostali, vidite šta je ostalo od hrane, probajte da upalite vatru.
Da, vatra će srediti sve.
Da li želiš da ja nešto uradim?
Znaš, psihić je skroz nepouzdan. Majls je pokušao jednom da me uceni...
Lako stičeš prijatelje?
Napravio sam ti jelo sa sosom od brusnice koji voliš.
- A to je opet neko đubre od hrane? - Ne tata, organsko je.
- Pokušavam da te održim zdravim. - Malo je prekasno za to.
Kako je bilo na poslu?
Imam doktorat iz moderne evropske istorije
a i dalje vodim računa sa decom na kaznenoj nastavi.
Kaznena nastava?
A što je najgore, dok gledam te nezahvalnike,
na koje moram da pazim, ne mogu da se otmem utisku
da sam ja veći gubitnik od njih.
Ovo nije život koji sam hteo da imaš Bane. Hteo sam mnogo više.
Znam.
Zato sam se prijavio za glupu Darmu, i odveo te na ostrvo, i...
Bili su dobri ljudi... Pametniji nego što ću ja ikad biti.
Zamisli koliko bi nam drugačiji životi bili da smo ostali.
Da, obojica bi živeli srećno do kraja života.
Ja sam ozbiljan Bene. Ko zna šta bi ti postao.
- Da li je sada bolje? - Da. Hvala ti.
- Aleks? - Dr Lajnus.
Gde ste danas? Nismo imali dopunsku.
Oh, žao mi je. Trebao sam da ostavim poruku na vratima.
Dopunske će morati biti odložene. Kažnjen sam cele nedelje.
Stvarno? Šta ste uradili?
Direktor Rejnolds me je zamolio da pokrivam...
Prijemni ispit je u petak. Računala sam na dopunske časove.
Dobro, šta kažeš na ovo? Sutra ujutru u 7, biblioteka. I ponesi kafu.
- Hvala. Bože, vi ste najbolji dr Lajnus. - Drago mi je Aleks.
Vidimo se.
- Izvini, koliko dugo ćemo ostati ovde? - Rekla sam ti, još ne znam.
Moram naći muža.
Veruj mi, ako neko želi da ga nađe, onda sam to ja.
- Ali ne znam gde da ga tražim. - Zašto želiš da nađeš Džina?
Jer se prezivaš Kvon. A i on.
I ne znam da li treba tebe da zaštitim, njega ili oboje.
Da nas zaštitiš? O čemu pričaš?
Vi ste kandidati...
da zamenite Jakoba. - Da ga zemnimo? I šta da radimo?
Ako ti budeš izabrana, verujem da ćeš saznati.
Čekaj, rekla si "kandidati". Koliko ih ima?
Šest. Preostalo je šest kandidata.
- Trapist... - Hurli.
Hajde, budi se.
Idemo.
Možemo stići do sumraka u hram.
Gladan sam. Da doručkujemo prvo.
- Možemo jesti usput. - Čemu žurba?
Znaš, možda da se odmorimo malo?
- Zašto? - Zato...
Idem Hurli. Ideš ili ne?
- Batice, ovuda treba. - Ne, došli smo odavde.
Da, ali to je bila greška. Ovuda je brže.
Veruj mi, ovuda treba. To je prečica.
Ne, nije. Obojica grešite.
Hram je ovamo.
Odakle si se ti stvorio?
- Ne bi mi verovao kad bih ti rekao. - Pokušaj. - Ne još.
Ako hoćete do hrama, ovim putem.
Batice, da li mu veruješ?
On bar ne odugovlači.
Kad završiš sa bibliotekom, pomozi mi oko drva za vatru.
Tražim nešto korisno.
Gospode, šta sve ljudi nose na putovanje...
"Okeanik"...
Sećam se kako se taj avion prelomio na pola, kao da je juče bilo.
- Pravi nostalgičar. - Možda i jesam.
Znaš, ja sam trebao da upravljam njim. Okeanik 815.
- A zašto nisi? - Uspavao sam se.
- Ma daj? - Možeš li poverovati?
Zamisli kakav bi mi život bio da nisam isključio alarm?
Koliko bi se razlikovao?
Ostrvo te na kraju i dalje ima, zar ne?
Mrdaj.
Dobro, stani.
- Ne moraš ovo da radiš. - Stani.
Na zemlju, licem na dole.
Šta to radiš? Vidi, ako je ovo zbog Majlsa...
- Podigni ga. - Šta?
- Podigni i počni da kopaš. - Šta da kopam?
- Grobnicu. - Za koga?
Ubio si Jakoba. Za tebe je.
Ovo je lako. Znam da znaš.
Lord Kornval je postao guverner Indije i zapovednik vojske.
Veoma dobro. Prelazimo na povelju iz 1813. godine.
U vreme povelje, britanska istočnoindijska kompanija
je zauzela sve oblasti Indije, osim...
Ne znam!
- U redu je. To je samo prijemni. - Samo prijemni?
To je samo ceo moj život, dr Lajnus.
- Aleks, mislim da preteruješ. - Preterujem?
Moja mama radi dva posla da bi platila stan.
Kako ću da platim za koledž, da samo napustim Jejl? Ako ga uopšte upišem.
Ti si jedna od najsjajnijih učenika kojima sam predavao.
- Ne brinem se za tvoju budućnost. - Stvarno?
Stvarno. Kako mogu da ti pomognem? Napisaću ti dobru preporuku.
Ne, treba mi neko ko je išao tamo.
Nažalost, jedini koga znam je je perverzni direktor Rejnolds.
Molim? Perverzni?
Zaboravite šta sam rekla. Samo sam bila ljuta.
Aleks, da li ti je direktor Rejnolds nešto uradio?
- Šta? Ne, kunem se. Nije to. - Šta je onda?
Dr Lajnus, ako Vam kažem, obećavate li da će biti samo između nas?
Naravno da obećavam.
Dobro.
Bila sam u ordinaciji medicinske sestre pre par meseci.
Boleo me je stomak, ušla sam da prilegnem i zaspala.
Kada sam se probudila, u drugoj sobi je bio direktor Rejnolds.
A medicinska sestra... Mislim da je zaboravila da sam tu.
Oni su...
Znate, radili "ono", u sobi do mene.
Gde su deca radila test za sluh.
- Zar nije to odvratno? - Odvratno je.
- Dr Lajnus, nećete ništa reći? - Ne, obećanje je obećanje.
- Pa, da se vratimo morima. - Da. Naravno.
Nisi se nešto proslavio u kopanju, zar ne?
- I ne žuri mi se nešto. - Doneo sam ti jelo.
Nadam se da voliš zeleni pasulj i banane, jer je to sve što imamo.
- Nisam nešto gladan. - Kako hoćeš.
Majls, da li se sećaš kad si mi tražio 3.2 miliona dolara?
- Da li ih još želiš? - Šta ćeš da uradiš?
Napisaćeš mi ček na kori od banane?
Mogu pobeći sa ostrva, a kada to uradim,
imam jaku mrežu ljudi i resursa koji će ti obezbediti novac.
Sve što treba je da me oslobodiš.
Zašto bi mi trebao tvoj novac kada su tu
dva leša po imenu Niki i Paulo, sahranjeni živi sa dijamantima vrednim 8 miliona?
Ne mogu da verujem da ćeš samo da stojiš i gledaš ovo.
Ilana će me ubiti jer sam ubio Jakoba.
Čovek koga nije bilo briga jer ga ubijaju.
Bilo ga je briga.
- Molim? - Sve dok drugi ubod nije prošao kroz srce,
on se nadao da greši u vezi tebe.
Mislim da više ne greši.
Kopaj!
- Ti ne putuješ kroz vreme? - Ne.
Ali izgledaš isto kao i pre 30 godina.
- Kako je to moguće? - Nije lako objasniti.
Jesi li ti kao Terminator? Ti si kiborg?
Ne, nisam kiborg.
- A vampir? - Jakob me je dodelio dar.
- Jakob? Šta znaš o njemu? - Znam da je mrtav.
Mislim da si rekao da idemo do hrama, batice.
- Lagao sam. - Zašto? - Jer su svi u hramu mrtvi.
Kako to misliš mrtvi? Šta se desilo?
Nisam siguran šta se desilo, ali sam upravo došao odatle.
Tamo nema preživelih.
- Šta je sa našim prijateljima? Sajid, Kejt? - Nisu bili tamo.
Možda su preživeli. Znam samo da, šta god tražite u hramu, to nije tamo.
Nisi hteo da se vratiš tamo. Da li si znao za ovo?
- Jakob je nekako to nagovestio. - Pričao si sa Jakobom?
Da.
Pa, šta god da je rekao, ne veruj mu.
- Gde ćeš? - Moram nešto da uradim.
Šta to?
Da umrem.
- Imaš li minut? - Valjda. Možda da im svima podelim kečeve.
Reci mi, koliko je teško naučiti razliku između roda i vrste?
Šta hoćeš?
Dobro barataš sa računarima, zar ne?
Nešto mi kaže da ne bi sad bio ovde da to već ne znaš.
Da li bi mogao, hipotetički, da pristupiš nečijem mejl nalogu bez njegovog znanja?
- Da, zavisi od vrste naloga. - Recimo da je školski mejl. Hipotetički.
- Čiji? - Sestra Kondraki.
Kim? Zašto? Da li se ložiš na nju?
Ne, samo... Interesuju me neki njeni razgovori.
Sa kim?
Dobro.
Nisam ja došao kod tebe, već ti kod mene.
Nemam vremena za sto pitanja. Ili mi reci šta radiš,
ili me pusti da ocenjujem na miru. - Dobro, dobro.
Imam razlog da verujem da je možda upletena
u neprikladnu ličnu vezu sa direktorom.
Nameštaš mu? Pucaš na visoko, zar ne?
Hoćeš li mi pomoći ili ne, Lesli?
- Hoću dobro mesto. - Molim?
Hoću Lamarovo mesto na parkingu, ono pored drveta.
Ne ispod drveta, nego pored njega. U tom slučaju, biću u hladu drveta
i neću imati sva ta sranja od drveta po haubi.
I hoću kecelje. Puno kecelja. I hoću opremu za laboratoriju
koja je proizvedena u ovoj deceniji. Dogovoreno? - Dogovoreno.
Znaš, stvarno si me prevario sa tim glupim oblačenjem.
Lajnuse, ti si pravi ubica.
- I pre si bio ovde? - Da.
I za svo vreme koje sam proveo na ostrvu, danas je prvi put da sam se vratio.
- Džek? Batice, gde si? - Ovde sam.
Ne otvaraj to. Ima dinamita.
- Mnogo je nestabilan. - Znam.
I dr Arst je znao. A onda sam ga skidao sa majice posle dva dana.
- Batice, vreme je da idemo. - Ne još.
Otvara sanduk sa dinamitom,
a rekao je da hoće da se ubije. - Ne mogu se ubiti.
Šta?
Čak i da želim, a verujte mi, želim, ja ne mogu sebe ubiti.
Zato hoću da to uradite umesto mene.
O čemu pričaš?
Pričam o tome Džek, da me je Jakob dodirnuo.
I kada me je on dodirnuo, to se smatralo darom.
Osim što nije dar. To je prokletstvo.
Batice! Ozbiljno, idemo odavde!
Zašto hoćeš da umreš?
Posvetio sam svoj život duže nego što možeš da zamisliš
čoveku koji mi je rekao da se sve dešava sa razlogom.
Imao je plan, plan kog sam ja deo,
i kada vreme bude pogodno da će mi reći kakav je plan.
I sada tog čoveka nema. Pa, zašto želim da umrem?
Jer sam otkrio da moj život nema svrhu.
Sada, ako sam ovo upalim, neću uspeti.
Ali ti možeš uraditi to umesto mene Džek.
Fitilj je dovoljno dugačak pa ćete imati vremena da odete.
Džek, molim te, reci mi da nećeš to uraditi.
Ako želi da umre, onda nećemo uraditi ništa da ga sprečimo.
Hvala ti.
Sada...
Da popričamo.
Batice, moramo da krenemo. Dečko je lud, a znam kad je neko lud.
- Hurli, samo idi. Bićemo dobro - Batice, raznećeš se!
- Moram da pričam sa njim Hurli. Samo idi. - Ne idem bez tebe.
Hurli, biću u redu.
Ako se predomisliš, biću na kilometar daleko.
- Treba da kreneš sa njim Džek. - Ne Ričarde. Ne bih trebao.
Onda ćeš umreti.
Zapravo, mislim da niko od nas neće umreti.
Zašto tako misliš?
Upravo sam došao iz svetionika gde je moje ime urezano
na točku, koje je nateralo ogledalo
da nekako prikaže sliku kuće u kojoj sam odrastao.
Jakobov svetionik.
Naterao je Hurlija da me odvede tamo jer je želeo da vidim šta je u ogledalu.
Iz nekog razloga želeo je da znam da me je posmatrao dok sam još bio dete.
- Zašto? - Ne znam zašto.
Ali bih se kladio sa tobom, ako je Jakob prošao kroz sve nevolje
kako bi me doveo na ostrvo sa razlogom,
onda to nije da bi se razneo sedeći ovde sa tobom.
- Veliki je rizik Džek. - Jeste.
- Šta ako grešiš? - Ne grešim.
Hoćeš da probamo opet?
Dobro Džek. Izgleda da imaš sve odgovore. Šta sada?
Vraćamo se tamo gde smo počeli.
Zdravo Bene.
Šta radiš ovde?
- Posećujem te. Šta radiš to? - Kopam svoj grob.
Zašto?
Jer si me nagovorio da ubijem Jakoba. Da li vidiš ženu koja jede mango?
Ona je njegov telohranitelj i zna šta sam uradio.
Ti si dobio to što si hteo jer će me ona ubiti.
Ne želim da umreš Bene. Zapravo, vratio sam se do statue po tebe,
ali te nije bilo. - Po mene? Zašto?
Skupljam grupu ljudi koja će napustiti ostrvo.
Jednom kada odemo, neko će morati da se stara o ostrvu.
- Ja? - Ne znam ko bi bio bolji za taj posao.
Pa, izgleda da neće biti tako, s obzirom na uslove.
Kako da se oslobodim...
Dođi na drugo ostrvo, do stanice Hidra.
- Tamo ćemo biti. - Krenuće za mnom.
Na nekih 200 metara, nalazi se drvo sa naslonjenom puškom.
Ako kreneš sad, prvi ćeš stići, i ona je gotova.
Ali ne ustručavaj se, jer ona neće.
Vidimo se Bene.
Hej!
Uđi.
Lajnuse, nemam vremena da slušam tvoje jadikovanje zbog kaznenih časova.
Nisam zbog toga ovde. Hoću da pročitate nešto.
Ako je ovo neki pokušaj da vratiš dopunsku...
To je 30 mejlova koji pokrivaju period od tri meseca.
Prilično škakljive stvari,
koje bi bile u redu da su privatne, ali one opisuju
dela koja su se desila na školskom tlu,
dela koja će, ako izuzmemo moralnost, šokirati školski odbor,
a da ne pominjem tvoju ženu.
- Šta želiš? - Tvoj posao.
Daćeš ostavku, zbog, ne znam...
Ličnih razloga, zdravlje. Kako odlučiš.
Ali sa tvojom ostavkom, preporučićeš odboru mene kao tvoju zamenu.
A ironija u svemu ovome je da te toliko cene pa ću ja dobiti posao.
Pa, da li imamo dogovor?
Lajnuse, mogu li ti pročitati jedan mejl?
"Dragi direktore Rejnolds, Veoma bih cenila ako možete da napišete... "
"... Jejlu pismo preporuke za mene. To bi mi značilo do neba."
"S poštovanjem, Aleksandra Ruso."
Smešna stvar sa ovim preporukama Lajnuse. One rade dvosmerno.
Pa...
Ti preuzimaš inicijativu.
Možeš da izvedeš makijavelistički manevar,
imaćeš moj posao, sedećeš za mojim stolom.
Ali, biće neželjeni efekti.
Mučiću g-đicu Ruso i njenu budućnost.
Da li su moj posao i moć toliko važni za tebe?
Šta će biti dr Lajnus?
Baci je!
Baci pušku!
Šta čekaš?
- Hoću da objasnim. - Šta to?
Hoću da objasnim da znam kako se osećaš.
Nemaš ti pojma kako se osećam.
Gledao sam kako moja ćerka Aleks umire. I to je bila moja greška.
Imao sam šansu da je spasim, ali sam izabrao ostrvo... Pre nje.
Sve u ime Jakoba.
Sve sam žrtvovao za njega...
A njega nije bilo briga.
Da, ubio sam ga. Bio sam besan, zbunjen.
Bio sam prestravljen da ću izgubiti
jedinu stvar koja mi je ikad bila važna...
Moju snagu.
Ali stvar koja je stvarno bila važna je već izgubljena.
Žao mi je što sam ubio Jakoba. Žao mi je.
I ne očekujem da mi oprostiš jer ja nikad sebi neću oprostiti.
- Šta onda hoćeš? - Samo me pusti da idem.
Gde ćeš otići?
- Kod Loka. - Zašto?
Jer je on jedini koji može da me ima.
I ja ću te imati.
Dr Lajnus.
- Zdravo Aleks. -Došla sam da se zahvalim direktoru.
- Napisao je najdivnije preporuke. - To je sjajno.
Imate li vi neke veze sa tim?
Mislim, očekivala sam da će biti lepih stvari,
ali me je baš nahvalio. - Nisam ja bio to Aleks.
Ali sam uvek govorio da si odličan đak.
Očigledno, nisam jedini koji je to primetio.
Lajnuse, šta radiš to u mojoj kancelariji?
Samo vam ostavljam ko je sve bio na kaznenoj nastavi, kako ste i tražili.
Stavi to na moj sto.
- Pa, vidimo se na dopunskoj? - Mislite, kada je vrate?
A, pa dobili smo stari termin.
Direktor Rejnolds je našao nekog drugog da to radi. Zar ne?
- Tako je. - Pa, vidimo se u 16 časova.
Hej, da li si uspeo?
- Ne. - Ne?
Ne?! Čekaj. Šta je sa mojim parking mestom?
Možeš dobiti moje.
Treba li ti pomoć?
Molim te, pomozi mi oko šatora.
G- dine, vidim ljude na plaži. Da se zaustavimo?
Ne. Nastavite po planu.
Da g-dine Vidmor.
Prevod: aca_coa www. prijevodi-online. org